![Obrázok blogu](https://image.smedata.sk/image/w970-h0/582f7ee7-27a3-4519-9c93-5b0ae9acbb6f.jpg)
A pokračovalo to o približne mesiac na letisku Schwechat vo Viedni, odkiaľ sa mala začať fantastická cesta Sýria-Libanon-Jordánsko. Z viedne sme leteli pravidelnou linkou do Damašku. Už hneď na letisku v Damašku sme zistili, že sme v úplne inom svete. Pri pasovej kontrole boli veľké sklenenné okná, cez ktoré bolo vidieť na pristávaciu plochu. Zaujalo ma, že letiskový personál pri nakladaní batožin z lietadla do vozíčku nevenuje extra veľkú pozornosť zaisteniu nákladu. A tak to aj dopadlo. Po prvých 10 metroch sa z posledných dvoch vozíkov vysypala všetka batožina, no vodič vozíka tomu nekládol nejaký veľký význam.Uf! Pomyslel som si. Ešteže to neboli naše kufre. Po tejto 'milej' príhode sa nám ešte v Sýrii prihodilo mnoho skvelých zážitkov(z nich bude ešte samostatný blog). Do Libanonu sem išli len na dva celé dni, no tie dva dni stáli za to. Bejrút nás privýtal nocou a hneď sme si začali hľadať ubytovanie. Asi po dvoch hodinkach sme si našli príjemný hotel na pobreží a uložili sa na spánok. Vôbec nám nevadilo, že sa nedá zavrieť balkón, alebo taká maličkosť že sprcha nebola až tak čistá. Ak ste dlhší čas vo východnom svete tak vám takéto nedostatky prestávajú vadiť.
Deň prvý: Prvý deň sme si vyhradili na prácu. Otec tu mal za úlohu otvoriť jednu výstavu v Bejrúte. Tak sme ráno tú výstavu nainštalovali a poobede bola vernisáž. Medzitým sme ešte boli na obede v perfektnej reštaurácii na útese a pochutnali si na jedle zvanom 'Hummus'. Potom sme sa premiestnili naspäť do kultúrneho centra, kde mala byť vernisáž. Keďže sme mali času nazvyš, trocha sme sa po kultúrnom centre poobzerali. Zbehli sme sa pozrieť do haly na prízemí, pozrieť sa čo sa robí. Otvorili sme dvere a hneď k nám dokvitol prepotrený arab a neisto nás pozval dnu. Vošli sme do plnej sály, kde mal práve príhovor nejaký chlapík so zelenou šatkou na čele. Chvíľku sme tam pobudli a išli sme na vernisáž. Až neskôr sme sa dozvedeli, že to bola konferencia Hnutia za oslobodenie Palestíny :)
Deň druhý: Keď už sme si užili spoločenského života, tak sme sa rozhodli popozerať si nejaké tie pamiatky. Ráno sme sa vybrali do Baalbeku-jedného z najväčších zachovalých antických komplexov súčastnosti(na fotke. Baalbek bol neskutočne úchvatný, hlavne Dionýzov chrám. Čo ma však najviac udivovalo bolo to, že sme tma boli asi jediní turisti. Po Baalbeku sme sa ešte vydali pozrieť si najväčší kamenný blok na svete, nachádzajúci sa asi 5 min autom od Baalbeku. Človek si pri ňom pripadá ako mravec.
Škoda, že na Libanon sme mali vyčlenené iba dva dni. Som si istý, že by sa tu dalo vidieť ešte nespočetne zaujímavých vecí a pamiatok. Po Libanone nasledovala cesta do Jordánska k Mŕtvemu moru, ale o tom už nabudúce...